![Hrady, pevnosti Hrady, pevnosti](/userfiles/4/5/459cde5c9f9ae5789e2bf4ad10ea2f30_thumb_966x520.jpg)
Tata získal v roku 1397 kráľ Zsigmond od Lackfiakov, ktorí boli obvinení z nelojálnosti, a potom sa začala významná výstavba. Len niekoľko kamenných rytín prezrádza výzdobu palácových krídel medzi štyrmi nárožnými vežami. Hrad vybudovaný na brehu jazera chránilo na východe samotné jazero a na juhu a západe 12-14 metrov hlboká hradná priekopa zaliata jazernou vodou. Do roku 1409 mohol byť dokončený nablýskaný kráľovský palác, ktorý Zsigmond rád navštevoval so svojimi dvoranmi. Nádherná príroda ponúkala aj výbornú príležitosť na oddych a poľovačky v lesoch Vértes. Zároveň odtiaľto riadil záležitosti krajiny, hradné múry navštevovali viacerí slávni panovníci, vedci a rytieri. V roku 1426 Zsigmond zastavil statky Tata Ispánovi Istvánovi Rozgonyimu a kráľ Mátyás ich od neho v roku 1467 odkúpil späť. Svoj rozkvet zažila Tata za vlády kráľa Mateja, ktorý hrad, ktorý už vtedy schátral, prestaval v renesančnom štýle. Uzavretý štvoruholník nádvoria bol obklopený viacposchodovým kruhom spočívajúcim na stĺpoch. Kráľ Matej sem často chodieval oddychovať, Tata bola jedným z jeho obľúbených miest na pobyt. Počas tureckého područia sa Tata stala aj dôležitou súčasťou végvárskeho systému. Tu museli byť zastavené turecké armády smerujúce na Komárom. V tomto období hrad často menil majiteľa a budova trpela bojmi. Po roku 1568 bola vybudovaná vonkajšia obrana, talianske bašty. Dve z jeho bášt (Ferrandó a Rosenberg) nesú mená bývalých hradných kapitánov. Kozia bašta bola postavená v roku 1586. Hrad bol obohnaný vodnou priekopou a dokončená bola aj nová brána. V roku 1683 však hrad vyhodil do vzduchu Kara Mustafa, vtedy bola väčšina hradnej budovy zničená. V múroch dnešného zámku sa odrážajú slohové črty romantickej architektúry, za ktorú vďačíme rodu Esterházyovcov, ktorý tu kedysi žil. Budova na brehu Starého jazera je stále pohľadom. V súčasnosti sa v ňom nachádza múzeum Kuny Domokos, kde si turisti môžu prezrieť dočasné výstavy.
Pevnosť Monostori - najväčšia moderná pevnosť v strednej Európe - bola postavená v rokoch 1850 až 1871. Vojenská historická pamiatka v klasicistickom štýle, ktorá je zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO, ponúka pôsobivý pohľad svojimi mohutnými múrmi postavenými z precízne tesaných kameňov, 3-4 metre hrubým zemným krytom pokrývajúcim obranu a systémom podzemných chodieb (sieť dungeonov), ktorá je dlhá niekoľko kilometrov. Jej monumentálne rozmery dokazujú tieto údaje: pevnosť zaberá 25 hektárov, jej celková plocha vrátane strieľní je 70 hektárov, podlahová plocha budov je 25 680 m2, počet miestností je 640. Najvyšší počet bývajúcich vojakov v pevnosti bolo 8 000. Po vybudovaní pevnosť slúžila generáciám vojakov Maďarskej národnej gardy. Medzi jeho povinnosti patrila ochrana centrálneho hradu (Észak-Komárom) a riadenie lodnej dopravy na Dunaji. Nikdy sa tu nekonali bojové akcie, primárne slúžil ako výcvikové stredisko a sklad zbraní. Počas 1. svetovej vojny fungovala ako náborové a výcvikové stredisko. Koncom II. V 2. svetovej vojne bolo v pevnosti Monostori umiestnené veliteľstvo 22. pešieho pluku a I.-II. vojaci práporu odtiaľto odchádzali do bojov pozdĺž Donu. Koncom II. Po 2. svetovej vojne bolo v múroch pevnosti vytvorené núdzové bývanie pre maďarské rodiny vysídlené z Československa. V rokoch 1945-90 zriadila Južná skupina armád Červenej armády v pevnosti najväčší muničný sklad v strednej Európe. Ich odchodom sa vojenská úloha pevnosti definitívne skončila. Dnes je pevnosť obľúbeným výletným miestom, ktoré láka návštevníkov výstavou vojenskej histórie, vozidlami studenej vojny, Múzeom chleba, výstavou lodí a nespočetnými podujatiami.
Zaslúžene známa pevnosť Monostori je členom komáromského pevnostného systému na oboch brehoch Dunaja. Je to už komplex nespočetných celkov na obrovskej ploche. Navštíviť sa dá len jej časť, no špecialisti neustále hľadajú možnosť sprístupniť návštevníkom ďalšie a ďalšie časti budovy. Takýmto rozšírením bol aj návrh prístavnej recepcie dunajskej bašty. V jeho zrekonštruovaných priestoroch boli umiestnené jednak expozície približujúce hrdinskú éru riečnej nákladnej dopravy, históriu vojnových lodí na Dunaji, či tradície remesiel pri Dunaji. Na druhej strane sa stali vhodnými aj na organizovanie akcií, rodinných akcií, svadieb, konferencií. Prístav, ktorý je organicky prepojený s baštou, je vhodný aj na príjem najväčších lodí brázdiacich Dunaj. Odtiaľ sa pri pohľade napravo a naľavo z priestranného priestoru pred budovou môžeme kochať impozantnou vodnou masou veľkej rieky a „sprievodom“ osobných a nákladných lodí, ktoré na nej cestujú.
V roku 1871 sa začala výstavba pevnosti Igmándi, najmladšieho a najjužnejšieho člena komáromského pevnostného systému. Od septembra 1939 do marca 1941 v ňom bývali utečenci poľskí vojaci, potom sa stal poľským vojenským internačným táborom a kasárňami pracovnej služby. Koncom vojny ho obyvateľstvo využívalo ako úkryt. Jeho používanie na vojenské účely prestalo v roku 1966 a odvtedy György Klapka múzeum kamenného úložiska z rímskej éry, ako aj výstava protivzdušnej obrany, ktorá bola otvorená v roku 2013. V súčasnosti je v rekonštrukcii.
Renovácia Csillagerődu umožnila prezentovať viac ako storočnú zbierku sadrových odliatkov budapeštianskeho Múzea výtvarných umení. V čase svojho otvorenia, v prvom desaťročí 20. storočia, malo múzeum založené v roku 1896 viac ako tisíc replík významných sochárskych diel od staroveku po renesanciu. Od 20. rokov 20. storočia postupne strácali na popularite zbierky replík, takže po druhej svetovej vojne sa sadrové odliatky nechránili ani nereštaurovali, nechali ich niekoľko desaťročí trpieť. Výsledkom procesu obnovy, ktorý sa začal v roku 2015, je v novej expozícii usporiadanej v pevnosti viac ako dvesto vynikajúcich starožitných, stredovekých a renesančných replík. Na výstave je možné vidieť asi tristo exemplárov, na jednom mieste možno vidieť sadrové odliatky najznámejších sôch od archaického gréckeho umenia po 16. storočie. Výstavu v Komárome možno rozdeliť do dvoch veľkých celkov. Jedna časť je bývalá kasárenská budova vo vnútri pevnosti, ktorá je prerobená na výstavný priestor. V lineárne navlečenom priestore sa objavuje antické umenie s prezentáciou archaického, potom klasického gréckeho, helenistického umenia a rímskeho sochárstva.
Komáromský pevnostný systém bol najväčším a najsilnejším pevnostným systémom bývalej Rakúsko-Uhorskej monarchie. Severokomárom je najstarší stavebný systém pevnostného systému, ktorého súčasťou sú Starý zámok (16. storočie), Újvár (17. storočie) a budova kasární, veliteľstva a muničného skladu (19. storočie). ). Komáromský pevnostný systém, schopný pojať 200-tisíc vojakov, je kandidátom na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO a jeho význam presahuje hranice. Mohutný pevnostný systém odolal stáročiam, jeho nedobytnosť hlása kamenná panna umiestnená na újvárskej madonnej bašte a jej nápis: NEC ARTE NEC MARTE – Ani trikom, ani násilím.
Expozícia sa nachádza v južnej časti bašty. V roku 1993 múzeum v tomto objekte, ktorý je súčasťou komáromského pevnostného systému vybudovaného v 19. storočí, otvorilo expozíciu kamenných pamiatok z doby rímskej. Rôzne náhrobné kamene, fragmenty náhrobkov, oltárne kamene, sarkofágy a iné kamenné pamiatky si môžete prezrieť v chronologickom poradí (1.-4. storočie nášho letopočtu) v rímskom kamennom sklade múzea (lapidárium). Väčšina vystavených predmetov pochádza z rímskych pohraničných pevností Brigetio (Szőny) a Kelemantia (Izsa-Leányvár) vybudovaných na pravom a ľavom brehu Dunaja pri Komárome. V samostatnej miestnosti boli umiestnené najvýznamnejšie kamenné pamiatky z doby rímskej nájdené na iných lokalitách Slovenska (Oroszvár – Gerulata, Boldogfa, Trencsén, Zzelíz, Szemere). V roku 1993 stála expozícia Podunajského múzea Mneti získala ocenenie „Výstava roka“ vyhlasované časopisom „Mümemlekek es müzeumok“. poplatok. V roku 1994 získalo naše múzeum ocenenie „EUROPA NOSTRA“ za pamiatkovoochrannú obnovu bašty a zriadenie rímskeho kamenného archívu.
Pevnosť, ktorú je možné navštíviť v Eszáku Komárom, bola súčasťou a kedysi aj centrom pevnostného systému, ktorého niektoré prvky dnes nájdeme na území Maďarska a Slovenskej republiky. Najstaršia časť komplexu, Starý zámok, bola postavená v 16. storočí a v 17. storočí bola pristavaná k Újváru. Renovovaný a rozšírený bol začiatkom 19. storočia v dôsledku vojenských víťazstiev francúzskeho cisára Napoleona I. Vďaka tomu vznikol na oboch brehoch Dunaja najväčší pevnostný systém Rakúsko-Uhorskej monarchie, do ktorého sa v prípade potreby zmestilo až 200 000 vojakov. Na jednej strane vám vyhliadka na bašte Dunaja pomôže získať prehľad o niektorých častiach pevnosti a na druhej strane poskytuje výhľad na Dunaj a jeho prístavy, ústie riek Dunaj a Vág. , Erzsébet most a maďarské mesto Komárom ležiace na druhej strane Dunaja.